Aiemmin tapahtunut
Helle Anker, Fabian Christensen, Hans Pettersson...
Murhat ovat näyttävästi esillepantuja ja valaistuja.
Hitto!
Mitä teet täällä? - Moikkaan tyttöystävääni.
Miten Kööpenhaminassa meni? - Hyvin.
Meidän piti maksaa käsiraha talosta! - Oliko se tänään?
Haet Ruotsista laukun ja tuot tänne.
Hoida asia. - Selvä, Freddie.
Isä kuoli aamulla. Jäljellä olemme vain me kaksi, Saga.
Älä seuraa minua, tai teen ilmoituksen.
Hei, hei, isä.
Toivon elämäntarinani osoittavan, että onni on valinta.
Voinko poiketa hetkeksi? - Tule sisään.
Mikä tämä on? - Vanha juttu. Selvittämätön tapaus.
Kadonneita...
Istu autoon.
Eikö me olla tavattu? - En usko.
Muistan kasvot. Olen nähnyt sinut jossain.
Onko kaikki ok? - On.
Olet niin hiljainen. - Mitä ne luulee minun tehneen?
Missä auto on nähty? - En osaa sanoa.
Älä huolehdi. Sinua ei enää vaivata.
Miten työhaastattelu meni? - Ihan hyvin.
Kutsuivat käymään tiistaina. - Onnea. Sano, jos tarvitset apua.
Hei, Lukas, sulle on puhelu. - Kuka soittaa?
Kuka se on? - En tiedä.
Lukas puhelimessa.
Haloo.
SILTA III 5/10
En tosiaan tiedä, kuka minua ampui. Joku hullu varmaan.
Hullut ei ammuskele kiikarikiväärillä katolta.
Eikö ne tee juuri niin? - Silloin uhri on satunnainen.
Sinulle soitettiin, joten teko oli harkittu.
Kuka siis halusi ampua sinut?
Minulle tulee mieleen sala―ampujat, armeija ja Kill Brothers.
Hyvä on. Kolmen vartin päästä.
Antaa tulla.
Tietääkö parisi siitä? Pikku paheestasi?
Muistin, mistä tunnen sinut. Oletko kertonut hänelle?
Mitä sinä haluat? - Kerron vain, että tiedän.
Voin jonain päivänä tarvita palvelusta.
Älä luota siihen. - Vai niin?
Lars―Ove Abrahamssonin sisko on tullut. Lähdetään Ruotsiin.
Mars, Ruotsiin siis. Hyvää matkaa.
Me palaamme.
Se tutkinta, jossa olit mukana.
Mitä siitä?
Nainen ja kaksi lasta, joiden nimi on Sabroe. Ovatko he sukua sinulle?
He ovat vaimoni ja kaksi tytärtäni.
Siitä on vähän yli kuusi vuotta. Lähdin aamulla töihin.
Sanoin: "Hei, nähdään illalla." Kun tulin kotiin, he olivat poissa.
Oliko vaimosi masentunut? - Ei.
Oliko perheellä syytä paeta luotasi?
Tarkoitatko, löinkö heitä tai kohtelin muuten huonosti?
En tarkoita mitään. Kysyn.
Ei ollut mitään syytä.
Mikään tutkinnassa ei viittaa rikokseen.
Tiedän. He vain katosivat.
Muuttaako se jotain, että kyse on perheestäni?
Autatko minua silti? - Autan, mutta en nyt.
Margareta Abrahamsson?
Saga Norén Malmön poliisista ―
ja kollegani Henrik Sabroe Kööpenhaminasta.
Haluamme puhua veljestäsi.
Hän on kuuro. - Kiitos, ymmärsin kyllä.
Osaatko viitota?
En tarpeeksi kuulustellakseni kuuroa.
Tulkki on tulossa. Odotetaan. - Selvä.
Hei.
Minä ja veljeni emme tapaa toisiamme.
Tapasin hänet viimeksi...
Siitä on kauan. Se oli 80―luvulla, ehkä 1981.
Et siis ole nähnyt veljeäsi 35 vuoteen?
En. - Miksi et? Mitä tapahtui?
Sain lapsen.
Ettekö tiedä hänestä mitään?
Että hän joutui vaihtamaan työpaikkaa jatkuvasti.
Hän siirtyi koulusta toiseen. - Emme tienneet.
Oppilaat valittivat.
Hänestä tehtiin ilmoituksia poliisille.
Niistä ei kuitenkaan seurannut mitään. Syytettä ei nostettu.
Seksuaalista hyväksikäyttöäkö?
Muun muassa.
Hän oli sairas.
Sanovatko nimet Hans Pettersson ja Helle Anker sinulle jotain?
Eivät.
Etkö siis tiedä mitään muuta veljestäsi?
Emme olleet missään tekemisissä.
En pysty auttamaan teitä.
Hei, Karin.
Tulin katsomaan häntä. - Näen sen.
Olimme naimisissa 25 vuotta, ja hän on lasteni isä, joten...
Minulla on oikeus käydä täällä. - Tietenkin on.
Ette kuitenkaan ole enää naimisissa, enkä minä ollut syynä eroonne.
Minulla on siitä oma mielipiteeni. - Niin varmasti.
Nyt on kuitenkin niin, että kun minä olen täällä, sinä poistut. Ja tulin nyt.
Mikä se on?
Näyttää ihan polttomerkiltä.
Saga, minä täällä.
Hei, mikäs sinut tuo? - Sinulta jäi ehkä huomaamatta jotain.
Vai niin? - Uhrien suussa.
Hei. Henrik Sabroe, Kööpenhaminasta.
Tutkin juuri viimeistä uhria. - Viimeisintä.
Emme tiedä, tuleeko niitä lisää.
Hän kuitenkin kuoli verenhukkaan, ―
joka syntyi vaurioista ulkoisissa sukupuolielimissä.
Hän siis eli, kun elin leikattiin irti? - Ei leikattu, vaan kiskottiin.
Miten? - Nivusalueen vauriot viittaavat kasvavaan voimaan ―
pikemmin kuin äkkiriuhtaisuun.
Se kesti siis kauan? - Kyllä. Mitä minulta meni ohi?
Alaleuassa oikealla posken ja hammasrivin välissä.
Hyi helvetti. - Anteeksi.
Kas vain.
Entä muut uhrit?
Ei jälkeä.
Tämä vahvistaa epäilyksemme kopiomurhaajasta.
Entä Helle Anker?
Hänet on luovutettu omaisille.
Hautajaiset pidetään tänään.
Saga Norén, Malmön poliisi. Arkku pitää avata, tutkimme ruumiin.
Mitä? - Arkku on avattava, tutkimme ruumista.
Ette saa tehdä sitä. - Tämä on poliisiasia, ette voi estää meitä.
Ette avaa arkkua ettekä koske häneen.
Tämä on teille vaikeaa. - Älkää sitten tehkö sitä!
Meidän on pakko. Otamme nopeasti pari valokuvaa.
Tai otamme ruumiin mukaan, jos pitää tutkia tarkemmin.
Se on hyvin epätodennäköistä. - Se selviää vasta tutkittaessa.
Ette saa tehdä sitä.
Hänelläkin on merkki. Pidä tätä.
Kiitos.
Nyt he voivat jatkaa hautajaisia.
Entä, jos sinulta on mennyt ohi muutakin?
Ei ole mennyt. - Et huomannut merkkiä suussa.
Kauanko olemme tunteneet? - 22.2.2001 lähtien.
Luotatko minuun? - Luotan, olet hyvin ammattimainen.
Asia on selvä. - Et silti huomannut merkkiä suussa.
Otamme ruumiin mukaan.
Ei, ette saa tehdä sitä! - Saamme, emme veisi muuten.
Olkaa kilttejä! En pysty käymään tätä läpi toista kertaa!
Etkö ole menettänyt läheistä?
Olen, mutta siitä ei tullut poliisiasiaa.
Hoidamme kuljetuksen.
Oliko hänellä polttomerkki? Miksi sellainen tehdään?
Ennen sillä ilmaistiin omistajuutta tai rangaistiin.
Eikö omistajuuden merkki olisi näkyvä?
Luultavasti kyse on siis rangaistuksesta.
Jättikö isäsi jotain toiveita kirjallisesti tai suullisesti?
Ei. Terveenä isä uskoi elävänsä ikuisesti.
Kun hän sairastui...
Tuntui oudolta ottaa asia puheeksi. - Juuri niin.
Se on tavallista.
Mitä uskot hänen halunneen? Arkkuhautausta vai tuhkausta?
Miten jaksat olla päivästä toiseen keskellä kuolemaa? - Siihen tottuu.
Lupaa, ettet naura.
En osaa muotoilla ajatuksiani yhtä hienosti kuin sinä.
Kuoleman läsnäolo saa minut arvostamaan elämää.
Tunnen vahvimmin eläväni, kun kuolema ympäröi kaikkialla.
Kuulostiko tyhmältä? - Ei lainkaan.
Olisin itse voinut kirjoittaa noin.
Käytä sitä vapaasti, jos haluat. - Kiitos.
Ja minua myös.
Täälläkö? - Jos haluat.
Ei, kuule... En minä voi.
Olen pahoillani. - Kuten haluat.
Entä illalla? Minulla on liput teatteriin.
Minulla on muita suunnitelmia.
Tietenkin sinulla on.
Mihin jäimmekään? Arkkuhautaus vai tuhkaus?
Olen kotona!
Hei!
Sinä otit rahat! Minun rahat.
Kaiken sen paskan jälkeen, menit taas pelaamaan.
Niin, mutta... Niin.
Mutta nyt minä voitin.
Tässä on 24 600. Sillä maksetaan talon käsiraha.
Etkö ole iloinen?
Et käsitä mitään. - Siltä vaikuttaa.
Onneksi sinä olet niin kaunis ja ihana.
Ja älykäs ja viisas ja upea ja rakastat tällaista ääliötä.
Olet toivoton. - Tiedän.
Saga!
Veitte ruumiin hautajaisista. - Se oli luovutettu liian aikaisin.
Voi olla. Sellainen toimenpide vaatii hyvin empaattista otetta.
Olisit ilmoittanut, niin olisin lähettänyt paikalle toisen.
Miksi? Tulos olisi ollut sama. - Mutta olisi menetelty toisin.
Sinun pitää keskittyä siihen missä olet hyvä, Saga.
Et ole parhaimmillasi vaativassa vuorovaikutuksessa.
Tutkintaa johtaessani osallistun joka vaiheeseen.
Osallistuit. Hansin aikana. Et enää.
Haluan raportin useammin, ja tietyistä toimista sovimme yhdessä.
Onko selvä? - On.
Voitko zoomata, jotta näemme onko autossa useampia? - Yritetään.
Mitä Linn halusi? - Rajoittaa valtuuksiani.
Kuka tuo on?
Julia on tyttäreni. - Miksi hän on täällä?
Mia joutui yövuoroon, ja lapsenvahdin kanssa tuli ongelmia.
John löysi valvontakuvat sillalta Helle Ankerin murhayöltä.
Tuossa näkyy nuorisokeskuksen paku.
Näytätkö tämän tytölle? Hän on ulkopuolinen. - Hän on seitsemän.
Emme tiedä, kenelle hän puhuu. - Lupaan, ettei kenellekään.
Tässä on paras kuva kuljettajasta.
Johan nyt. Oli kuka hyvänsä, hän ei halua näyttää itseään.
Miksi Mehmet peittäisi kasvonsa, jos menee tapaamaan tyttöystävää?
Aivan.
Terve, Mehmet! Miten menee? - Mitä nyt?
Pieni kysymys vain.
Miten olit pukeutunut, kun kävit Ruotsissa?
Mitä sinulla oli päällä? - Ymmärsin kyllä, mutta en muista.
Yritä. Keskity vähän. - Otitko lippiksen päästä tyttöystävän luona?
Ehkä. - Tai ehkei sinulla edes ollut lippistä.
Sanoin, etten muista. - Et muista.
Selvä. Sitten lähdet mukaan.
Nytkö? - Nyt. Vietät pari tuntia kopissa, jossa mikään ei häiritse.
Eiköhän muistu mieleen. Tule. - Okei. Haen reppuni.
Tulemme mukaan. - Näin on.
Käyn vessassa. - Anna puhelin minulle.
Missä vessa on?
Mitä minä sanon?
Mehmet! Ala tulla.
Mitä nyt? - Muistin juuri, mitä minulla oli päällä.
Harmaat verkkarit, valkoinen t―paita, sininen huppari, ―
lippis ja aurinkolasit. - Muistitko yhtäkkiä kaiken?
Hermostuin kun kysyitte. Sitten muistin.
On poikkeuksellista muistaa noin tarkkaan, jos ei ensin muista mitään.
Se tarkoittaa, ettei hän usko sinua. Käsi pois.
Joku sanoi, mitä sinun pitää kertoa.
No niin. Soitot olet tietty pyyhkinyt. - Ne voidaan kyllä palauttaa.
Näin on. Tutkimme neljää murhaa, ja rikoskomisario makaa koomassa.
Oletko sekaantunut niihin? - Mitä tarkoitat?
Kollegan viesti oli selkeä.
Tuolla hän tarkoittaa, että olet typerys. - Enkä tarkoita.
Älä ole typerys, Mehmet. Katso minuun.
Kerro, kenelle soitit?
Kuka kertoi, mitä sinun pitää sanoa?
Anna tulla.
Se oli Lukas.
Henrik Sabroe, Kööpenhaminan poliisista.
Teillä on potilaana Lukas Steenstrup. Häntä ei saa päästää lähtemään.
Hän ei ole täällä.
Missä Viola on?
Äidin luona. Hän ei tiedä mitään.
Pitääkö minun aloittaa? - Ei... Anteeksi.
En tiedä, mitä sanoisin. Sinä näit kuvat.
Oliko se ensimmäinen kerta?
Ei. - Voi helvetti, Anna. Olit Benjaminin kanssa.
Miten saatoit tehdä niin Evaa kohtaan? Mitä ajattelit?
Se ei tuntunut todelta.
Ei ollut vaatimuksia.
Se tuntui keveältä. Kuin paolta arjesta.
Nyt se on ohi.
Nyt kohtaan meidän suhteemme, Evan, äidin ja lehdistön.
Se on todellista.
Anna.
Se oli erehdys.
Lupaan seistä rinnallasi julkisuudessa. Tuen sinua.
Julkisuudessa? Oletko puhunut äidin kanssa? - Olen.
Totesimme, että juttu on hoidettava pian päiväjärjestyksestä.
Silloin yhtiö, Viola ja me kärsimme mahdollisimman vähän.
Yhtiö, Viola ja me. Tuossa järjestyksessäkö?
Myönnät kai, että harva mies olisi yhtä ymmärtäväinen?
Minä täällä taas.
Soita. Ole kiltti.
Benjamin!
Mikset vastaa puheluihini? - En halua puhua kanssasi.
Miten voit? - Ihan hyvin.
Ei jutun paljastuminen minua haittaa, mutta huolehdin Annasta.
Tämä kaikki on hänen syytään. - Miten niin?
Mikään ei ole hänen syytään. Rakastamme toisiamme.
Tiedän, mitä ajattelet, mutta hänkin rakastaa minua.
Benjamin! - Me kuulumme yhteen.
Mitä Anna sanoo kohusta? Eikö hän ole soittanut sinulle?
Hän käyttää sinua hyväkseen. - Eipäs! Hän rakastaa minua.
Tajuatko, miksen halua puhua sulle?
Me omistetaan talo! Se on meidän.
Tule!
Melkoinen työmaa. - Tehdään osa itse ja loput teetetään.
Etkö ole iloinen? - Tiedät kyllä, että olen.
Tämä on vain kaukana kaikesta. - Se tekee sinulle hyvää.
Kööpenhamina ei ole hyväksi sinulle.
Aloitetaan alusta. Vain sinä ja minä.
Mennään katsomaan terassia ja keinuja. - Onko täällä keinu?
Eikö tästä voi tulla hieno?
Katso miten iso puutarha!
Tuonne voisi tehdä uima―altaan. - Just joo.
Eiköhän oteta kuva? - Joo!
Siistii!
Eiköhän lisätä tekstiin vielä "ehdottomasti".
"Ehdottomasti suurin erehdykseni". - En aio sanoa tuota, äiti.
Julkinen anteeksipyyntö vain kasvattaa turhaan kohua.
Talojen ohessa myymme arvoja, Anna.
Minun pitää ajatella Benjaminia. - Ei pidä.
Ihan totta, Anna. Miten voit mennä sänkyyn 17―vuotiaan kanssa?
Mitä väliä iällä on?
Jos olisit pettänyt omanikäisesi kanssa, olisit ollut vain uskoton.
Nyt olet uskoton ja pateettinen.
Välitän oikeasti Benjaminista.
Jatketaanpa sitten. "Ehdottomasti suurin erehdykseni..."
Etsintäkuulutus on annettu.
Tarkkailemme nuorisokeskusta, Lukas Steenstrupin kotia ―
ja paikkoja, joissa hän yleensä käy.
Miksi annoit Mehmetin soittaa hänelle? - En antanut. Niin kävi.
Syy oli minun.
En arvannut, että hänellä olisi toinen puhelin.
Onko muuta? - Alustava raportti tekniseltä tutkinnalta.
Nuorisokeskuksen pakun tavaratilasta löytyi vierasta DNA:ta.
Tutkitaan vastaako Helle Ankerin DNA:han. Verijälkiä ei löytynyt.
Eikö yhtään? Miten silvottu ruumis voidaan kuljettaa ilman verijälkiä?
Etkö usko Steenstrupin syyllisyyteen?
Tiedämme vain, että auto oli Ruotsissa ja näkyy valvontakuvissa.
Hän pakeni sairaalasta ja pakoilee.
Onko siihen muuta syytä kuin se, että hän on syyllinen? - Ei.
Onko muuta?
Lars―Ove Abrahamssonin kotona olleesta tietokoneesta ―
löytyi melkoisesti lapsipornoa.
Ehkä siinä on syy sukuelinten viemiseen.
Lähetin aineiston tutkittavaksi. Ehkä uhrit voidaan tunnistaa.
Käy läpi Abrahamssonin työpaikat ja oppilaat, joita hän opetti.
Heitä on varmaan tuhansia. - Ota apuvoimia.
Aloita poliisi―ilmoituksista.
Katso löytyykö meidän tutkinnassa esiintyneitä nimiä.
Ellei ole muuta, näemme huomenna. - Minäkin lähden. Julia!
Menen treffeille. - Vai niin. Otatko tytön mukaan?
Ajattelin ottaa. Tina tietää, että minulla on lapsi.
Ei se tarkoita, että hän haluaa tavata lapsen.
Ole hyvä! - Onko tämä minulle?
Mikä tämä on? - Siinä on sinä, tuo ja isä.
Vai niin. Ei näytä siltä.
Älä välitä hänestä.
Piirustus on kaunis. Ja niin olet sinäkin.
Mitä sinun ja Linnin välillä tapahtuu?
Hän kyseenalaistaa minut ja työtapani enkä ole tottunut siihen.
Pane hanttiin. Älä niele sitä.
Olet Linnin paras työntekijä, ja hän tietää sen.
Jos niin ei olekaan? Jos Hans vain lakaisi virheeni maton alle? - Ei.
Hans huolehti siitä, että sait keskittyä työhösi.
Puhunko Linnille?
Mistä? - Olemme pari. Hänen kuuluu tukea eikä hankaloittaa työtämme.
Noin hyvän tutkijan ei pidä epäillä kykyjään.
Kiitos.
Katso tänne, Åsa!
En syntynyt kultalusikka suussa.
Ne jotka tuntevat minut tietävät, että vanhemmillani oli rankkaa.
Emme käyneet usein elokuvissa tai ravintolassa, ―
mutta me kävimme museossa.
"Kauneutta ei voi nähdä liikaa", sanoi isä.
Ja lapset pääsivät ilmaiseksi sisään.
Kaikki ei kuitenkaan ollut kaunista.
Taide saattoi herättää levottomuutta, olla vaativaa tai pelottavaa.
Se sai minut pohtimaan elämää ja osoitti minulle suunnan.
Siinä on taiteen hienous.
Nyt meillä on helvetisti rahaa.
Minulla ja kauniilla ja lahjakkaalla vaimollani Åsalla. Tule, Åsa.
Nyt voimme ostaa sitä taidetta, joka meitä miellyttää.
Sitä mitä emme voi ostaa, ―
voimme matkustaa ihailemaan maailman ääriin.
Kaikilla ei ole asiat yhtä hyvin.
Niinpä lahjoitamme rahat, ―
joilla museoon rakennetaan aivan uusi siipi.
Mutta!
Odottaessamme panen näytteille taidetta omasta kokoelmastani.
Näin se ilahduttaa useampia ―
ja kenties johdattaa heidät taiteen ja sitä myötä elämän ymmärtämiseen.
Kiitos!
Hyvät naiset ja herrat, Freddie Holst!
Eihän sinua kaduta, Jeanette? - Ei tosiaan.
Ei kai sinuakaan? - Ei, ei yhtään.
Katso tätä.
Kukas se tässä? Eikö ole hieno?
Marc!
Oletko kunnossa? Sattuuko johonkin, Jeanette?
Olen kunnossa. - Hyvä.
Ikkuna auki.
Sinä jäät tänne. - Mitä?
Jäät tänne! - Selvä.
Marc! - Hei, mitä nyt?
Kuuntele ja toista perässäni: "Olin autossa yksin."
Olin autossa yksin. - Hyvä. Hyvä biisi.
Jeanette! Eikä!
Jäät tänne!
Lähdetään!
Ei se ole mahdotonta, mutta se riippuu siitä voiko...
Hei, Claes. - Freddie.
Siitä on aikaa. - Totisesti.
En odottanut näkeväni sinua täällä. - En minäkään odottanut kutsua.
Tässä sitä ollaan. - Voinko ottaa kuvan?
Olet lihonut vähän.
Claes! Näin siis oikein. - Anteeksi. Pitää vastata.
Onnittelin juuri Freddieä tulokkaasta ja tästä näyttelystä. - Kiitos.
Varsinainen ilo silmälle.
Olin tosin sitä mieltä jo silloin, kun omistin näistä valtaosan.
Colbert, tee niin kuin sovittiin.
Näytät voivan hyvin. - Niin voinkin.
Paremmin kuin aikoihin.
Oletko Claes Sandberg? Tulisitko mukaani?
Anteeksi. Onko sattunut jotain? - Ei...
Hei, Claes!
Tunnetko hänet? - Tunnen.
Mitä teet täällä?
Olen avecisi. Anteeksi, että myöhästyin.
Mistä tiesit, että olen täällä? - Näin kutsun kotonasi.
Päästät kai minut sisään?
Mehän naidaan, joten voidaan kai näyttäytyä yhdessä?
Tässä on... avecini.
Annika Melander, jos pitää kirjata johonkin.
Etkö ollut menossa teatteriin? - Tämä on kiinnostavampaa.
Ymmärrän, että käyttäytymiseni on vahingoittanut ―
sekä perhettämme että yritystämme.
Jonka toimitusjohtaja sinusta kuulemma on tulossa.
Mitä nyt tapahtuu?
Mieheni suhtautuu ymmärtäväisesti tilanteeseen, ―
ja teemme työtä sen eteen, että suhteemme toimisi jälleen.
Entä nuorukainen?
Mitä voin sanoa?
Se oli tietoinen valinta. En syytä ketään toista.
Se oli kuitenkin erehdys.
Miten olet voinut tänään?
Se yksi nuori mies Lukas...
Me etsintäkuulutimme hänet tänään.
Hän oli kai Helle Ankerin murhayönä Ruotsissa myymässä kamaa, ―
mutta miten selitän sen?
Ostatko häneltä?
En ole... En usko ostaneeni häneltä.
Hän kuitenkin tunnisti minut, enkä tiedä mistä hän muistaa minut.
Joten... Kuule, taidan mennä vähän ulos.
Meneekö sinulla myöhään? - Mitä?
Toivon niin.
Hei. Mitä teet?
Luen.
Haluatko seuraa? - En.
Haluatko seksiä? - En tullut sen vuoksi.
Jos haluat, voit tulla. Muuten haluan olla yksin.
Eikö katsottaisi vaikka leffaa?
Ai pornoa? - Ei, kun tavallista.
Ei. Ellen saa seksiä olen mieluummin yksin.
Voidaan me naidakin. - Hyvä. Tule sisään ja riisuudu.
Åsa? - Niin?
Miksi Claes oli avajaisissa? - En tiedä.
Sinäkö hänet kutsuit? - En.
Ex―miehesi oli siellä siis sattumalta?
Hänhän on kuuluisa.
Hän on menestynyt luennoillaan ja kirjoillaan, ―
joten järjestäjät kai kutsuivat hänet.
Hän näytti voivan aika hyvin. Eikö sinustakin? - Toki.
Ei hitto.
Odota. Puhun tuon kanssa.
Kuka se oli? - Ei kukaan. Työasioita.
Voitko avata vetoketjun?
Kiitos.
Enää muutama viikko tätä.
Et aavista, miten kuuma tässä tulee.
Nyt haluan lasin samppanjaa.
Otatko sinäkin?
Jeanette on muuttanut tänne. Hän asuu vierastalossa.
Minun pitää valvoa häntä ja lasta viimeiset viikot.
Minun ei pitänyt joutua tapaamaan häntä. - Tiedän.
En voi ottaa riskiä, että hän vaarantaa lapsen käytöksellään.
Eikö tämä ollut odotettavissa? Valitsit tytön. Hoida asia muualla.
Hän ei voi asua täällä. - Åsa, teen tämän lapsen vuoksi.
Tyttö ei voi asua täällä. Siitä ei keskustella.
Tarjolla on hyviä hotelleja. - Niin juuri.
Sinä voit mennä hotelliin.
Jeanette asuu täällä, kunnes lapsi syntyy. Siitä ei keskustella.
Miksi jouduin tänne? Tämä on ihan väärin!
Joudun toimimaan näin lapsen vuoksi.
Sinun pitää olla varovaisempi.
Mitä teet?
Ei laukkujen salakuljetusta. Ei rallia metsäteillä.
Odotat minun poikaani.
Lääkärin mukaan kaikki on hyvin. Tarvitset vain lepoa ja rauhaa.
Pyydät minulta tai henkilökunnalta, jos tarvitset jotain, mutta jäät tänne.
Entä Marc? Minun pitää soittaa hänelle.
Puhuin hänelle. Hän tietää, että olet täällä.
Soitto voi odottaa. - Ei voi.
Muu ei auta. Et saa kännykkää takaisin vielä.
Potkiiko se? - Ei, se vain liikkuu.
Anna?
Anna! - Hän ei halua puhua kanssasi.
Minun on pakko puhua hänen kanssaan.
Anna on nähnyt, että yrität tavoitella häntä.
Kai hän olisi vastannut, jos olisi halunnut puhua kanssasi?
Luuletko, että hän jättäisi Violan ja kaiken mitä hänellä on ―
ollakseen sinun kanssasi?
Hän piti vähän hauskaa ja jäi kiinni. Nyt se on ohi.
Näit kai haastattelun? Hän teki sen vapaaehtoisesti.
Se oli tietoinen valinta. En syytä ketään toista.
Se oli kuitenkin erehdys.
Se oli elämäni suurin erehdys.
Erehdys.
Se oli elämäni suurin erehdys.
Se oli erehdys.
Se oli elämäni suurin erehdys.
Sinulle tuli viesti.
Sait viestin puhelimeesi.
TULE KOTIIN.
Viesti poistetaan.
Hei, Henrik. Tarvitsen sen palveluksen nyt.
Ollaanko yksin? - Ollaan.
Entä vaimo ja lapset?
Eivät ole kotona.
Tiedät, etten liity murhiin!
Tiedät, miksi ajoin pakun Ruotsiin. Olet itse asiakas.
Kuka sinua ampui?
Laajensin liian nopeasti.
Pitää häipyä hetkeksi. - En pysäytä sinua.
Lautta lähtee Trelleborgista. Minulla on ystäviä Saksassa.
Sanoin, etten estä sinua.
Olen etsintäkuulutettu Tanskassa ja Ruotsissa.
Sinun pitää vilauttaa korttiasi, jotta pääsen rajan yli.
En voi tehdä sitä.
Sinun on pakko.
Vai lähetänkö kuvat pomollesi?
Kauanko olet vetänyt kamaa? - Turha heittäytyä kaveriksi.
Lukas!
Alue on varmistettu.
Hei.
Mitä Lukas teki täällä? - Hän halusi puhua.
Mistä?
Epäilimme hänen liittyvän Helle Ankerin ja Abrahamssonin murhiin.
Hän väitti olevansa syytön niihin, ja että kyse oli huumeista.
Siksi hän pyysi Mehmetiä valehtelemaan.
Myönsikö hän sen? - Myönsi.
Entä sitten? - Hän halusi antautua.
Hän pyysi ajamaan teidän luo Ruotsiin.
Siksi olimme menossa autoon.
Hän myönsi huumerikokset ja suostui lähtemään Ruotsiin? - Niin.
Hän oli helvetin peloissaan.
Hän tunsi syyllisyyttä ja pelkäsi henkensä edestä.
Hitto! Hän oli suututtanut väärät tyypit.
Näitkö ampujan?
Näin selvästi auton.
Se oli Mercedes C200.
Rekisteritunnus FL 44 559.
Oletko kunnossa? - Kohta olen. Totta kai.
Petyin valtavasti, kun et tullut muistotilaisuuteen.
En tosin yllättänyt. Olet aina tuottanut pettymyksen.
Mistä puhuit Linnin kanssa? - Sinusta tietysti.
Esimerkiksi siitä, miten ajoit sisaresi itsemurhaan.
Enkä ajanut. - Etkö?
Neljätoista on vaikea ikä. Minä ja isä olimme vankilassa.
Herkkä tyttö tunnekylmän ja häiriintyneen siskon armoilla.
Aiotko lyödä?
Et voi vahingoittaa minua enempää.
Katso minuun. Katso!
Voi sinua, tyttö parka!
Mitä äitini halusi? - Ikävä kyllä, en voi sanoa.
Lukas Steenstrup ammuttiin aamulla Henrikin kodin edessä.
Mitä hän siellä teki? - Tunnusti huumerikoksia.
Rajaamme hänet toistaiseksi tutkinnasta.
Miksi puhuit äitini kanssa? - Hän pyysi tapaamista.
Et puhu kollegoiden vanhempien kanssa.
Olisiko pitänyt kieltäytyä? - Olisi.
Äiti valehtelee. - En voi puhua keskustelustamme.
Olen pahoillani. - Hän valehtelee.
Saga Norén, Malmön poliisi.
Mitä halusit näyttää?
Niistä polttomerkeistä.
Puhdistin ne ja tutkin tarkemmin. Niissä on jotain merkkejä.
Sama toistuu Hansin ja Lars―Ove Abrahamssonin polttomerkeissä.
Merkkien muoto vaihtelee.
Babylonialaisia numeroita.
Linn täällä. Tarvitsen apua vanhan jutun läpikäyntiin.
Jonkun johon voin luottaa.
Hienoa, että voit auttaa. - Tietenkin.
Hei.
Missä olit? - Oikeuslääketieteellisessä.
Kuulitko Lukasista? - Kuulin.
Hänet ammuttiin silmieni edessä. Hän kuoli syliini.
Hänkö tekstasi sinulle aamulla?
Ei. Ei se aamulla ollut hän.
Vai tarkoitatko yöllä? Sen tekstiviestin sain häneltä.
Niin se oli... - Vai niin.
Lähdin kesämökille. Haen Violan.
Benjamin tässä. Jätä viesti tai lähetä tekstari.
Minä täällä.
Anteeksi, etten vastannut eilen. Olin...
Se hemmetin haastattelu. Olen pahoillani. Minun oli pakko.
Mutta...
Olen miettinyt asioita.
Olen onnellinen, kun olen sinun kanssasi.
En välitä muiden sanomisista. Teen niin kuin tuntuu oikealta.
Haluan olla kanssasi.
Rakastan sinua!
Suomennos: Marjaana Kulovesi Yle